3дравейте, Комендаторе!
3наете ли, разбрах за какво се опитвате да говорите.
Вътрешната несигурност на човека. Но трябва да сте по-ясен.
Трябва да бъдете разбран. иначе какъв е смисълът?
Хайде, Гуидо!
Ако казваш нещо интересно, то ще е интересно на всички.
Възможно ли е да не се интересуваш дали публиката те разбира или не?
Съжалявам, но това е арогантно и самонадеяно.
Елате насам, Комендаторе. Дишайте дълбоко.
3драсти, Гуидо. 3апазих ви място до струята.
Сутринта ходих до космическия кораб. Достигнал е петдесет метра.
Марио.
Моля за внимание!
Гуидо, Негово Високопреосвещенство те очаква.
Повтарям: Негово Високопреосвещенство те очаква.
Обличай се бързо. Кардиналът те очаква. Разкажи му всичко.
Признай всичко, нищо не крий.
Ако остане време, кажи някоя добра дума и за мен.
Това е златна възможност. Кардиналът! Какъв късмет!
Той може да ти разреши всичко...
Помниш ли развода ми в Мексико Сити? Помоли го да ми даде развод.
На теб няма да откаже.
Демонстрирай набожност, падни на колене, целуни пръстена му,
плачи, кажи, че си се разкаял.
Ако спечелиш благосклонността му, можеш да получиш всичко в живота.
Слушай ме. - Внимавай, държиш ни в ръцете си.
Имате само пет минути.
Ваше Високопреосвещенство, не съм щастлив.
И защо трябва да сте щастлив? Не това е вашата задача.
Някой да ви е казвал, че идваме на света, за да сме щастливи?
Ориген казва в проповедите си:
''Извън Църквата няма спасение.''
''Извън Църквата никой няма да бъде спасен.''
''Извън Църквата няма спасение.''
''Онзи, който не е в Града Божи. принадлежи към Града на Дявола.''
Елате и вижте този велик феномен - факирът Сива, счупил всички рекорди.
Експериментът се контролира от европейски експерти...
20 000... 22 000... 23 000... А дамата в черно?
25 000? Много добре. дамата в черно вдига на 25 000.
Чух ли 30 000? - 35 000!
Прекрасно! 35 000... 40 000. Чудесно!
Някой друг? - 50 000!
3дравей!
Кога пристигна? - Към пет следобед.
Ходихме в хотела, но те нямаше там.
Как си? - Добре.
С кого дойде? - С Росела, Енрико и Тилде.
Чудесно, къде са? - Ето там.
Браво на теб, наистина дойде! Изглеждаш чудесно.
3драсти, Роса!
Не сме танцували заедно от една година.
Луиза, скъпа, ти си ми съкровище.
Толкова се радвам, че дойде. Винаги е едно и също.
Когато си далеч... - ... се чувстваш самотен.
Наистина ли ти липсвах? - Да.
Не ти ли е приятна компанията на всички тези очарователни дами?
3абелязала си ги значи... - И не си залитал, откакто замина?
Бедничкият Гуидо. А прословутата ти мъжественост?
Ухаеш прекрасно. - Харесва ли ти?
Толкова си ведра!
А как върви проектът? По-добре ли е?
Не мисля, че имам някакъв напредък.
Но с какво си се захванал този път?
Простете.
Слушай, бъркам ли или Енрико е хлътнал по теб?
Не е ли възхитителна?
Браво, чудесно! Добре дошли, госпожо!
Благодаря.
Маестро, на вашите услуги сме. Ще тръгваме ли?
Идвам веднага.
Скъпа госпожо, тази вечер ще видите
до какво безумие може да стигне един продуцент.
Честно казано, с тази не бих се ръкувал.
Докосне ли те, вече знае какво си мислиш.
Кой друг би могъл да е? - Вашият дух-пазител.
Не сте ли се сближили толкова все още?
Може ли да ви представя сестра си? - А, красивата сестричка!
Виждате ли какви жени привлича вашият режисьор?
Приятно ми е, Комендаторе. Тъкмо завърших сценарий за ядрена война.
Само продуцент с вашия кураж би могъл да го осъществи.
Прекрасната магьосница също ли е от твоя харем?
Да речем, че съм нещо като надзирател.
По-добре ли си сега? Усамотението помогна ли ти?
Изглеждаш по-добре. - Наистина ли?
Шегувам се. Как си? Малко се тревожех за теб.
Хубаво направи, че покани Луиза. Самата мисъл я зарадва много.
Ако не възразяваш, няма да дойда. Присъствието ми е излишно.
Както предпочиташ. - Настоявам! Ела в колата на Конокиа.
Скъпа, премести се при Лаура.
Гуидо, къде е съпругата ти? - Не знам. Тук беше.
Росела, ела с нас. - Ще ви разкажа нещо странно.
Сестра ми беше монахиня. Почина много млада.
Една нощ портретът й внезапно промени изражението си.
Моля ви, Росела, качете се при нас.
Сякаш искаше да ме предупреди за някаква опасност.
Ще седна отпред.
Два дни по-късно чичо ми каза: ''Хлапе, ела с мен на пазар.''
Караше ''Изота-фраскини''. Спомних си за предчувствието си...
Какво ще кажете?
Трябва да си малко луд, за да слушаш този режисьор.
3агърни се. Тук е влажно.
Ренато, къде си? - Тук съм, Комендаторе. Добър вечер.
Трябва да сме готови на двайсети.
След мен, дами. Внимателно, теренът е неравен.
Струва ми се, че изоставаме. - Не, стигнахме вече 70 метра.
Какво й е на Луиза? Изведнъж стана нервна и ядосана.
Не знам. Тя много се радваше, че идва да те види.
Сигурно си казал нещо, което я е разстроило.
Не съм. - А какво е това?
Намирам това за изключително очарователно.
Този модел ще се наложи върху декора и ще се създаде илюзията,
че ракетата се намира на ракетна площадка.
Нали така. Гуидо? - Точно така.
Това е ракетната площадка. Най-важният момент от филма.
Никакви снимки! - Само една, Комендаторе!
С какво се занимава съпругът ви в момента? Научна фантастика?
Откъде да знам? Питайте го.
Джанкарло му написа такава прекрасна история за марсианци.
3а какво е този лунапарк?
Представа си нямате какъв труд е вложен тук.
Никоя строителна компания не искаше да се наеме.
Основата е изцяло от пясък.
Колко бетон отиде? - Тонове! 400 тона.
Ако не възразявате, ще остана тук. Получавам световъртеж.
С 80 милиона могат да се купят десет апартамента.
Помпозно съоръжение. напълно в негов стил.
Балдъзата не е много мила с нашия режисьор.
Да не е влюбена в него? - Влюбена ли?
Всеки ден се моля да не ми се падне съпруг като него!
Какво, още ли ще се катерим? - С радост бих ви носил на ръце.
Като си помисля само, че похарчихме 80 милиона за това...
Не можехме ли да минем с един хубав декор?
Декор! Това е от времето на дядо ти.
Пък и да не са твои парите, Конокиа?
Луиза...
Студено ли ти е? Да ти дам сакото си? - Не, благодаря ти.
И без друго се връщаме в хотела.
Нещо не е наред ли? Изведнъж се натъжи.
Или греша?
Не съм се натъжила.
Сцената започва с образа на планетата 3емя.
напълно пометена от термоядрен взрив.
Гуидо изглеждаше много щастлив, че те вижда. Наистина.
... и космическият кораб, един Ноев ковчег, който да спаси оцелелите хора.
търси убежище на друга планета.
Статистите са 10-15 хиляди. една внушителна тълпа.
Наистина ли ще видим всичко това във филма ти?
Майко мила, пророкът повиши тон. Решил е да стресне всички.
3ащо не? Само не ми казвай, че обичаш филми, в които не се случва нищо.
В моя филм се случват всякакви неща.
Вкарал съм всичко. Дори и моряк, танцуващ степ.
Моряко, ела тук. Какво научи в Америка?
Не искам вода. Танцувай и ще ти дам роля.
Танцувай!
Какво ти е, Гуидо? Какво става?
Росела, стига с този покровителствен тон. Неприятно е.
Господин режисьор, каква роля ще получа?
Какво мисли Луиза за мен? Какво иска да прави?
Каква е ролята ми? Каква е? - Махай се!
Познаваш Луиза, не обича да говори дори с мен, най-близката й приятелка.
И аз не знам. Объркана е. Един ден говори едно, на другия - друго.
3а жалост, струва ми се, че би желала да си някой друг.
Но защо? - Тази грешка правим всички.
А онзи дребничкият влюбен ли е в нея?
Иска ти се, нали? 3а да спре да те гризе съвестта.
Такъв си негодник!
Бедният Енрико, толкова е прозрачен.
Върти се около нея, изслушва я, прави й компания.
Той е прекрасен приятел.
Мислех, че идеите ми са ясни.
Исках да направя откровен филм. Без никакви лъжи.
Мислех, че имам да казвам нещо толкова просто.
Нещо, което да е от полза за всички. Филм, който да ни помогне да погребем
всички онези мъртви неща, които носим в себе си.
Вместо това, самият аз нямам смелост да го направя.
И сега съм съвсем объркан. Тази ракетна площадка...
Чудя се защо нещата се промениха така.
В кой момент сгреших?
Наистина нямам какво да кажа...
обаче искам да го кажа.
А твоите духове защо не ми идват на помощ?
Винаги казваш, че имат много послания за мен.
Да ги впрегнем на работа!
Казвала съм ти вече, отношението ти е неправилно.
Проявяваш към тях детинско любопитство.
Искаш твърде много гаранции.
Добре де, какво казват? - Все едно и също нещо, дори и сега.
Те са разумни духове. Познават те много добре.
Е?
Казват, че си свободен, но трябва да се научиш да избираш.
Нямаш много време. Трябва да побързаш.
Гуидо, идваш ли или не?
Стая 320, моля. - Тя е празна.
Добре, благодаря.
Глава ли те боли? - Не, вземам успокоително.
Често ли вземаш?
Понякога. 3а да мога да заспя.
Какво си се загрижил?
Какво? - Нищо.
Да можеше само да се видиш. - 3ащо се смееш?
Мисля, че не бих могла да ти изневеря никога.
Дори само защото не мога да понеса нелепото усилие да се крия и лъжа.
Но на теб очевидно ти е лесно.
Слушай, Луиза, много се радвам, че си тук,
но съм много уморен и ми се спи.
Спи тогава. Лека нощ.
Не знам как си представяш живота ми.
но го свеждаш до дребнаво крадене на сладки от кутията.
Какво знаеш за живота ми, какво мразя и какво - не?
3нам само онова, което ми показваш.
А какво ти показвам? Хайде, кажи ми какво виждаш.
С този твой морализъм какво виждаш?
Нищо не виждам. 3нам само, че от години сме в застой.
Но ти си този, който винаги ме вика обратно и иска да започна отначало.
Веднъж завинаги, не желая да започвам нищо отначало.
Но какво искаш ти?
3ащо ме извика тук? 3а какво съм ти?
Какво искаш от мен? Какво?
Спокойно. 3абелязах я, още щом доидох.
Не съм питала нищо, така че не говори.
Спести ми неудобството да слушам лъжите ти.
Трябва да е родена през март или април. Типичен Овен е.
Ще ти кажа аз какво е типично за нея.
Тя е идеалната жена за мекушави, безхарактерни, неориентирани мъже.
Луиза, не знаех.
Виждам я за пръв път, също като теб.
На такова място с толкова много хора можеш да се натъкнеш на всякакви.
3начи затова ме тормозиш от снощи. Трябваше да ми кажеш.
Обидно е да допуснеш, че бих излязъл с жена, която се облича така.
Видя ли й дрехите? - Хайде да се разходим.
Да не говорим повече за това. Минаха повече от три години. Край.
Ще ме подлуди. Преструва се, че казва истината.
Виж го само. Сякаш той е правият.
Как можеш да живееш така?
Не бива да се живее така. Как другите да отличат истината от лъжата?
Как е възможно да ти е все едно?
Извини ме. 3нам, че съм досадна.
Тъжно е да играеш буржоазна съпруга, която не разбира.
Кажи ми ти, какво да правя?
Не мога да се надсмивам над това, както теб.
Но аз не се смея, мила.
И какво разказваш на тази уличница?
Най-много ме отвращава, че си я включил в нашия живот.
Тя знае всичко за мен и теб.
Тази уличница! Крава!
Толкова си елементарен!
И все пак...
Толкова хубаво пеете, госпожо Карла!
О, аз съм само аматьор. - И толкова добре изглеждате!
Отдавна исках да се запознаем. - Аз също.
Толкова сте елегантна! - Не, вие сте елегантната.
Честно казано, малко съм претруфена.
Какво говорите? Толкова е изтънчено. - Харесва ли ви?
Това е модел от Вог. - Наистина ли?
Толкова време го търсих, но когато Карла си науми нещо...
Ето го! Гуидо е тук!
Добър вечер на всички. 3атворете вратата, има буря.
Как сте? Добре ли сте? Всеки подарък си има етикетче.
Да не ги объркате. Този е за Катерина.
Той е истинско съкровище!
А този е за любимата ми балдъза,
защото най-после разбра как трябва да бъдат нещата.
Сега ще ти приготвим ваната. - Глория, това е ти-знаеш-какво.
Благодаря. Гуидо, трябва да поговорим.
3нам какво иска да ти каже.
Ще трябва да я отпратим, защото става ревнива.
Какво правиш горе?
Отидох да видя горките същества. Ако не съм аз, ще са много самотни.
Ролята не й подхожда. Тя е най-обикновен буржоа. Липсва й класа.
Остави го на мира. Уморен е, трябва да вземе вана.
Гуидо, прекрасна е! Винаги съм искала такава.
Побързайте, Карла, Хеди! Вземете ведрата!
Гуидо, мъжът ми ми писа.
Иска да се прибера за Нова година само за един ден.
Да му кажа ли, че не мога? - Да, би било чудесно.
Хайде, Карлота!
Кое е това тъмнокожо момиче? - Изненада от нас.
От Хаваите е. - Не я ли помниш?
Толкова пъти си ни разказвал за нея.
Благодаря, Луиза, толкова си мила. Изящен малък подарък!
Диадемата е за мен. - Да, ще ти я върна после.
О, скъпи! - Вълнуващо е да те намеря тук.
Как си? - Чудесно.
Но коя сте вие, прекрасна госпожо?
Името ми е без значение. Щастлива съм, че съм тук.
Не ме питай нищо повече. - Мога ли да остана тук?
Разбира се, хубавице. Сега имам малко работа.
А по-късно?
Какво правиш там, Росела?
Играя Говорещия щурец от Пинокио. Имаш ли нещо против?
Не, но защо се смееш? - Нищо.
Искам да видя как ще се измъкнеш този път.
Най-после имаш своя харем, царю Соломон!
Крайно време беше. - Разбира се.
Спуснете ме долу. - Не се ли страхуваш поне малко?
От какво да се страхувам? Всичко е страхотно.
Може ли да остана? Толкова е забавно. Не искам нищо. Само да те наблюдавам.
3наеш ли, че тук се спазват някои правила?
Ела, помогни ми.
Това е костюм от две части с щраусови пера. Харесва ли ти?
3дравей, Хеди, чудесен е!
Та, какви са правилата? - Не знам.
Обеща ми роля и каза, че често ще трябва да се преобличам.
Достатъчно, момичета. Вадете ме вече оттук.
Глория, донеси талка. - А, да.
3наеш ли, че тя приготви нещо, точно както го харесваш?
Така ли? - Направи ти торта.
Доволни ли сте, момичета? - Разбира се!
Нали винаги сте искали точно това? - Разбира се!
Не е ли най-прекрасното дете на света?
Надин, донеси по-бързо пудрата!
Надин, какво казваше в Копенхаген?
Удоволствие е да поканим пътниците да прекарат една нощ в Копенхаген
поради проблем с двигателя. - Чуйте само какъв глас...
Компанията поема всички разходи. Приятна вечер на всички.
Мадлен, ела да ни помогнеш.
Сарагина! - Ето ме. Аз ще нося Гуидо.
Горкичкият, водата е била гореща и целият е почервенял.
Какви изящни стъпала! - Също както, когато беше малък.
Обича да се държи като дете. но вече е сложна натура.
Не се заблуждавайте. Той е лицемер. - Не е лицемер!
Трябва ли да казва всичко всекиму? Той знае как да се защити.
Помощ, Гуидо! - Кой се е развикал така?
Жаклин. Отказва да се качи при старците и я заключихме в мазето.
Това е скандално! Не искам да говоря с тези дърти вещици!
Аз съм на двайсет и шест години. Проверете в регистъра в Париж.
Жаклин Бон Вон. 26 годишна, родена на 4-ти юли 1938 г.
Нямате право да ме изпращате горе. Още не ми е дошло времето.
Вижте колко съм гъвкава, вижте краката ми!
Коя има такова стегнато дупе? Вижте бюста ми!
Гуидо, не ме изпращай горе! Не искам да ходя там.
Правилата са си правила. - Но, Гуидо...
Успокой се. Горе също е хубаво. - Не е вярно!
Обецата ти. - Влагодаря.
Винаги си ме харесвала. Кажи му да ме остави още.
Гуидо, не може ли Жаклин да остане още малко?
Какво правиш? И ти ли ме удряш под пояса?
Моля те, Гуидо, само една година още!
Никакво удължаване на срока! - Няма да се кача горе.
Какво каза? - Няма да се кача горе.
Повтори, ако ти стиска. - Няма да се кача горе!
Тази е луда. Казах ви, че не бива да я пускаме тук.
Ей, момиче, прочети правилата!
Прехвърлиш ли възрастовата граница, отиваш на горните етажи,
където с теб ще се отнасят също толкова добре.
Но така ще живее със спомените си.
Това е отвратително, не биваше да се съгласяваме.
Никога, от самото начало.
Не е честно!
Правилата са създадени от човек, който сам не ги спазва.
Във Франция той би бил срам за нацията.
Да не сме лимони, които изхвърлят след изцеждане?
Гуидо, те са прави. - Ти си чудовище!
Времето ни настъпи! Да живее Жаклин,
която ни посочи пътя към свободата!
Долу тиранина! Долу Синята брада!
Имаме право да бъдем обичани, докато навършим 70 години!
Долу!
3а момче ли се мислиш?
Да го кажем веднъж завинаги - той не знае как да прави любов!
Това е истината.
А после веднага заспива. - Не заспивам, а размишлявам!
Гуидо, не ни пращай горе. когато остареем.
Долу!
Бързо! Горе също има бунт!
Превъзходно! Невероятно!
Негодник, лъжец! Идвам чак от Париж. Каква е ролята ми?
Гуидо, кой ще ти танцува? Толкова ти харесваше.
Повече не ми харесва. - Луиза, помогни ми!
Не се меся в работите на съпруга си.
Щом е решил, значи е така. Такива са правилата.
Побързай, Гуидо, супата изстина. - Не виждаш ли, че съм зает?
Какъв изключителен мъж! - Извинявай, но...
Той има нужда от това. Прави го почти всяка нощ.
Гуидо, не ме ли помниш вече?
Скъпи, ранен си. Ще ти донеса да се намажеш.
Не искам никакви мазила. - Тогава капки.
Не е вярно, че ви изхвърля като изцедени лимони.
Той всъщност иска да ви запази завинаги.
Той е твърде добър и търпелив.
Не, само не мен!
Той не те харесва. Ти си стара.
Скъпа Жаклин, щастливи сме, че имахме възможността
да живеем с теб и ти желаем късмет на горния етаж.
От името на Гуидо те уверяваме, че си първата шоу звезда в живота му.
Имаш право на последна песен и танц със собствено сценично осветление.
Благодаря, момичета, толкова сте мили!
Да ви изпея ли любовна песен?
Не, по-добре нещо секси. Това ми е специалитет.
Гуидо, помниш ли театър Аполо в Болоня?
Да, помня. - Не, по-добре някоя весела песен!
Изгубих си перлите.
Ето, пак.
Вие дори не слушате.
Гуидо...
Сбогом, Гуидо.
Сбогом!
Сбогом, Гуидо!
Това ми се струваше наистина забавна ситуация,
най-смешната част от историята ми.
Бях си подготвил и малка реч, която да произнеса на масата.
Мили мои, щастието е в способността да кажеш истината,
без да нараниш никого.
Карла щеше да си свири на арфа, както всяка вечер,
а ние щастливо щяхме да се крием тук, далеч от света.
Вие и аз.
Какво има? 3ащо е тази тъга?
Видяхте ли? Накарахме го да се почувства виновен.
Не е това, Гуидо, вечерта беше прекрасна.
Не бива да се натъжаваш.
Искаш ли нещо?
Сега всички ще си легнат, а мен ме чака толкова работа -
да изпера, да измия съдовете, да закърпя чаршафите, да измия пода
и да приготвя закуската за утре.
Не е ли чудесно да живеем така всички заедно?
В началото не разбирах, че нещата трябва да бъдат така.
Но сега...
Не мислиш ли, че сега съм добра? Вече не ти досаждам с въпроси.
Малко бавно схващам. Трябваха ми двайсет години.
Двайсет години от деня, когато се оженихме.
Тогава ти стана мой съпруг, а аз - твоя съпруга.
Спомняш ли си този ден, Гуидо?
Ако можеше да потърпиш само още малко, Луиза...
Но може би ти е дошло в повече.
Бих искал да ви дам някакъв съвет.
Но ми се струва, че тази вечер търсите решение на неразрешим проблем.
Да се открият точните актьори за цяла група персонажи.
описани толкова нахвърляно. неясно, повърхностно...
Какво гледаме? - Не знам, някакви пробни снимки.
Май не сте много добре. - Напротив.
Агостин, излез на пътеката и ни потанцувай.
Ще ти акомпанирам на пианото.
Чуйте това: ''Самотното его, което се върти и подхранва от себе си,
умира, задушено от силен плач или бурен смях.''
Думи на Стендал от престоя му в Италия.
Ако понякога четем надписите върху обвивките от бонбон,
бихме си спестили много илюзии.
Ето го - до вратата. Винаги готов да избяга.
Добър вечер на всички. Извинете ме за закъснението.
Какво имаме тук?
Къде си, Гуидо? - Тук.
Слез долу. - Предпочитам да остана тук.
3начи и вие сте тук. Да започваме тогава.
Веднага, Комендаторе.
Отмениха вариетето тази вечер, за да използваме залата.
Хайде!
Време е да решите, млади човече.
Донесох всички пробни снимки.
Извини ме, Конокиа, но нямаме време за шеги.
Всичките му съмнения, несигурност, прищевки...
Дадохме му достатъчно време, но тази нощ трябва да изберем.
3атова сме се събрали тук. - Именно.
Конокиа е донесъл всичко от Рим.
И старите, и новите пробни снимки. Дори онези отпреди пет месеца.
Сега ще ги прегледаме една по една и ще кажеш:
това е любовницата, това е съпругата, това е кардиналът.
това е Сарагина. Ясно ли е?
Не искам да се превръщам в посмешище за италианската филмова индустрия,
но най-вече не искам ти да свършиш така.
Вече са се приготвили да те отстрелят.
Останали са ти малко приятели, и отляво, и отдясно.
Но аз съм тук, за да ти помагам винаги и всячески.
Снимките трябва да започнат веднага. Пуснете пробните снимки!
Пробни снимки на госпожица Олимпия.
3аповядайте, Олимпия.
Да затворя ли вратата? - Да, олюлявайте бедра.
Оставете си нещата.
Добре, сега идете пред огледалото.
Полюбувайте се на себе си.
Още. Изпъчете гърди. Това е.
Сега идете до телефона. Вавно.
Но защо тичате? - Не тичам.
3астанете върху знака на пода.
Ало, пиколото, моля? - На телефона.
Бих искала бутилка негазирана минерална вода.
''Фюджи'' ли? - Не, тя е газирана.
Погледнете насам. ''Фюджи'' почти не е газирана.
Добре, донесете ми ''Фюджи''. - Тази става ли, Гуидо?
Трябва да реши, защото тя заминава за Англия.
3аминава следващата седмица, Гуидо.
Това пък кой е? - Млъквай!
Или предпочиташ тази? - Това е важен персонаж.
3рителите трябва да я харесат от пръв поглед. Нали така, Гуидо?
Госпожо, седнете, сякаш сте изтощена.
Персонажът е жена, изгубила волята си да се бори.
3ащото... Кажете си репликата.
Без да спирам ли? - Да, да...
Аз съм онази, която ти предлага пълна свобода.
Но и така не съм ти от полза. Само ти досаждам.
А коя е тази героиня?
Не разбрахте ли? Това е съпругата.
Все пак е приятна, одухотворена. Не мислиш ли?
Дай ми една цигара. - Свърших ги.
Енрико, ще ни снабдиш ли?
3аповядай цигара. - Благодаря.
Моля.
Не мога да продължавам повече така. - Кажи ми тогава какъв да бъда.
Не някой, който непрекъснато лъже и се кълне, че казва истината.
Това е достатъчно, но ти и това не правиш.
С теб никога не знам каква е истината. Дори и най-елементарните неща.
Луиза, обичам те.
3а теб да лъжеш означава да дишаш. - Повторете, ако обичате.
3а теб да лъжеш означава да дишаш.
Каква наглост.
Текстът е взет от живота му. - Именно.
Тази я познавам. Играеше принцеса.
Та нима и сега не съм сама? Какво ми даваш ти?
Какво да очаквам от бъдещето? - Гледайте насам. Сложете си очилата.
Повторете последната реплика - ''Та нима и сега не съм сама?''
Трябва да звучи агресивно. но и с дълбоко огорчение.
Той казва: ''Какво, раздяла ли искаш? Но какво ще правиш сама?''
А тя отговаря: ''Та нима и сега не съм сама?'' Хайде.
Гуидо, за тази няма съмнение. Идеална е.
Пет месеца вече се занимаваме с това. - Но те всичките са много стари!
''Фюджи'' е газирана.
Тя е най-негазираната. По-високо.
Добре, донесете ми ''Фюджи''. - 3атворете слушалката.
Пробни снимки на госпожица Олимпия.
Ами тази, Гуидо? - Повторете.
Опасно е да оставам сама.
3ащо, какво ще направите? - Да повторя ли репликата?
Не, просто обърнете глава натам. Чудесно! Стоп!
Луиза, къде тръгна?
Връщам се в хотела. Спи ми се. - Почакай малко. Слушай.
Какво има, случило ли се е нещо? - Не, между нас нищо не се случва.
Да не си се засегнала от нещо. което си видяла?
Това е само филм. - Аз съм първата, която го разбира.
Това е само филм, поредната лъжа.
Слагаш всички в него, но по начин, който ти харесва на теб.
Но истината е друга и аз я знам.
3а разлика от теб нямам наглостта да я кажа на всички, както правиш ти.
Отивай да си правиш филма! - Не, няма.
Отивай да си гъделичкаш егото. - Няма.
Накарай всички да мислят, че си прекрасен.
Как би могъл да научиш на нещо някой непознат,
щом не можеш да казваш и елементарната истина на най-близките си?
На онези, които остаряват с теб. - Луиза, стига с тези драми.
Постъпи правилно, като ме повика. Крайно време беше да сложим край.
Този път те уверявам, че няма да се върна. Върви по дяволите!
Чудесно, тичайте, тичайте!
Правете, каквото ви казват, тичайте! - Тишина, изгонете го този от сцената!
Сега пейте, госпожо.
Може да ме наречете наглец, но тук нося едни сметки...
Това никога няма да го платя! Конокиа, ти си наглец!
Сарагина, погледни. нося парите. Сарагина, румба!
Гуидо, би ли казал нещо, моля!
Какво ще кажеш за тази, Гуидо?
Честно казано, предпочитам предната. Тази е от Неапол.
Не виждате ли, че се колебая?
Кога ще дойдеш? Уморих се да чакам.
Погледнете насам. - Не ме оставяй сама, опасно е.
Не ме оставяй сама. 3наеш, че е опасно, любов моя.
Гледайте насам.
3ащо не идваш? 3ащо ме караш да чакам?
3наеш, че е опасно, когато трябва да чакам.
По-високо, по-високо!
Графиньо, вървете!
Не ме докосвайте! - Оттук, оттук.
Пробни снимки на госпожица Грация.
Разголете изведнъж рамене.
Сарагина, носим парите.
Стоп! Чудесно. Добре ли беше?
Какво мислите, госпожо? Щом той не говори, ще говорим ние.
Кажете нещо, демокрация е, все пак!
Не можете да се скриете. Пак ви открихме. Как сте?
Аз съм Полети от прес агенцията на Клаудия.
3апознахме се преди 15 години. Може би не ме помните.
Вижте, ето я. - Коя?
Извинете ме.
Клаудия! - Как си?
Добре, а ти? Най-после си тук.
Хайде да излезем, искаш ли?
Това е секретарката ми Каролин. - Приятно ми е да се запознаем.
Бих искал да говорим насаме. - Добре, ще ви чакам тук.
Кога започваме снимките?
Много скоро. - А каква е ролята ми?
Ще ти разкажа всичко по-късно. - Радвам се, че ще работя с теб.
Надявам се да съм ти от полза. но трябва да ми разкажеш всичко.
Къде отиваме?
Е, накъде?
Натам.
Толкова си красива. Губя ума и дума. Вълнувам се като ученик.
Не ми ли вярваш? Внушаваш такова достолепие.
Клаудия, в кого си влюбена?
Кого обичаш? - Теб.
Дойде точно навреме, знаеш ли?
3ащо се усмихваш така?
Никога не знам дали ме преценяваш, осъждаш или ми се присмиваш.
Слушам те. Каза, че искаш да ми разкажеш за филма.
Аз не зная нищо.
Можеш ли да зарежеш всичко и да започнеш от нулата?
Да избереш само едно нещо и да му се посветиш изцяло?
Да го превърнеш в смисъла на съществуването си.
онова, което съдържа всичко и се превръща във всичко.
защото твоята отдаденост го кара да живее вечно. Способна ли си?
Добре, чуй ме. Ами ако кажа ''Клаудия...''
Къде отиваме? Не познавам пътя.
А ти? Ти би ли могъл?
Изворите трябва да са наблизо. Чуй. 3авий тук.
Не, този човек тук не би могъл.
Той иска да има всичко, без да се откаже от нищо.
Всеки ден той променя решенията си от страх да не пропусне верния път.
И така умира бавно. - Така ли свършва филмът?
Не, така започва. Един ден на извора той среща едно момиче.
Тя е от онези, които раздават лечебната вода.
Тя е великолепна, едновременно млада и древна,
дете, но вече жена, естествена и лъчезарна.
Без съмнение тя е неговото спасение.
Ще си в бяло с дълги коси, както си сега.
Изключи фаровете.
А после?
Хайде да си вървим оттук.
Това място не ми харесва, изглежда нереално.
А на мен ми харесва много. Не е ли странно?
Не разбрах много от историята ти.
Човек като твоя герой, който не обича никого, не е много приятен.
Той си е виновен. Какво друго да очаква?
Мислиш, че не знам ли?
Ама и ти си малко досадна.
Не понасяш никаква критика.
Толкова си смешен с тази шапка като на старец.
Не разбирам. Той среща момиче, което може да му даде нов живот.
а той я отблъсква? - 3ащото вече не вярва в новия живот.
3ащото не знае как да обича.
3ащото не е вярно, че една жена може да промени един мъж.
3ащото той не знае как да обича.
И най-вече защото не ми се разказват един нов куп лъжи.
3ащото той не знае как да обича.
Съжалявам, че те накарах да дойдеш чак дотук.
Измамник такъв. 3начи няма роля за мен във филма.
Права си. Няма.
Няма и филм. Няма нищо никъде.
Ако зависеше от мен, бих отменил снимките.
Ето ви къде сте.
Къде изчезнахте? 3апочваме следващата седмица.
Продуцентът има страхотна идея.
Ще даде грандиозен коктейл по случай започването на снимките.
И знаете ли къде? - На ракетната площадка утре следобед.
Радио, телевизия, чужда преса... Кураж, Гуидо, започваме наистина!
Дръж го!
Хайде, върви! - Искам у дома!
Спокойно.
Гуидо, къде тръгна? Насам!
Господин Гуидо, сигурен съм, че днес денят ще бъде прекрасен.
Любопитни сме най-после да чуем историята...
Не се ли вземате твърде насериозно, господин Анселмо?
Оставете ме, мога да вървя и сам!
На добър час!
Комендаторе, ето го!
Спокойно! Чакаме те от три дни. Вече е зима.
Моля за внимание!
... смятате ли, че порнографията е форма на изкуство или...
... дали порнографията е по-интензивна форма на...
3ащо не снимате любовен филм?
Искам да обявя... - Утре, утре...
На какво бихме могли да ни научите?
Смятате ли, че животът ви представлява интерес за другите?
Той иска да каже нещо.
Той няма какво да каже.
Отговори, кажи нещо, хайде.
Кажи нещо, каквото и да е!
Направи го заради мен.
Обещавам ви...
... този филм. А после от какво ще живеете?
Какво мислите за развода? Кажете ни откровено...
Това ли е вашият проблем? Че не можете да общувате? Или е само предтекст?
Въпросите ви излъчват враждебност.
Уверявам ви, че режисьорът е в отлична форма...
Какво да направя? Какво се иска от мен?
... трябва да се отнасяте с уважение, защото...
Конокиа, прости ми, държах се лошо с теб.
Ти беше чудесен, най-добрият от всички.
Той мисли, съобразява, разсъждава.
Говори! Кажи нещо! Аз плащам за твоя провал.
От месеци плащам за всичко. Ако се откажеш от филма, ще те съсипя!
Сега ще отговори на въпросите ви. Журналистите винаги са били...
Клаудия, къде си? А твоите духове, Росела?
Какво да правя? Да те оставя? Да изчезна?
Ти никога няма да бъдеш, какъвто беше преди.
Ще бъда ли някога твоя съпруга? Кога ще се ожениш за мен истински?
Луиза, наистина ли искаш да се разделим, да ме изоставиш?
Как бих могла да продължавам така до края?
А какво е мнението на съпругата ви?
В десния ви джоб, докторе.
Сбогом, Гуидо. - Сложих го в десния ви джоб.
На никого няма да му се размине! Шут такъв!
Излизай, страхливецо!
Минутка само, мисля какво да кажа.
Идвам, ей сега.
Какъв неизлечим романтик.
Гуидо!
Къде хукна, нещастнико?
Махайте всичко! Филм няма да има.
До два дни всичко да е разчистено. 3апочвайте веднага.
Събаряйте всичко. Нали така, докторе? - Да, благодаря. Сбогом, момчета.
Ще се видим за другия филм. - Да се надяваме.
Сбогом, моряко.
Взехте правилното решение. Днес е добър ден за вас.
3нам, че някои решения са трудни.
Но ние интелектуалците, защото за мен вие сте такъв,
трябва да останем трезви до самия горчив край.
Животът и без друго е достатъчно объркан.
така че няма нужда да допринасяме с още хаос.
3агубата на пари е част от професията на продуцента.
Моите поздравления, ти нямаше друг избор. А той си получи заслуженото.
Не биваше да се впуска лекомислено в това несериозно начинание.
Няма за какво да съжаляваш. По-добре да унищожаваш,
когато не можеш да създадеш онова, което е истинско и нужно.
Но има ли нещо ясно и правилно. заради което си струва да живеем?
3а него погрешният филм е само въпрос на финанси.
Но за вас това би могло да бъде краят.
По-добре да се откажеш и да поръсиш земята със сол,
както някога древните са пречиствали бойните полета.
Нужна ни е някаква хигиена, чистота, дезинфекция.
Ние сме задушени от образи, думи, звуци, без право на съществуване,
които идват от нищото и са обречени на нищо.
От един изявен човек на изкуството не можем да искаме нищо,
освен едно - да се научи на мълчание.
Помниш ли как Маларме благоговеел пред белия лист?
А Рембо... - Гуидо, почакай!
... поет, приятелю, а не режисьор... - Готови сме да започваме.
Отказът му да продължи да пише и отпътуването му за Африка...
Поздравления!
Ако не можем да имаме всичко, съвършенството е нищо.
Прости ми, че цитирам, но ние, критиците, правим, каквото можем.
Мисията ни е да пометем хилядите недоносени идеи.
стремящи се към белия свят.
А вие се осмелихте да се откажете от цял филм.
Като сакат човек, оставящ след себе си уродлив отпечатък.
Чудовищно е да си помислиш,
че други могат да се възползват от презрените ти грешки.
Каква полза има да сглобяваш пръснатите парченца от живота си?
Неясни спомени, образи на хора, които не си успял да обикнеш...
Какво е това внезапно щастие, което ме кара да тръпна
и ми дава сила и живот?
Простете ми, мили създания. Не бях разбрал. Не знаех.
Толкова е естествено да бъдете приемани, обичани. И е толкова просто.
Луиза, чувствам се освободен.
Всичко изглежда толкова хубаво, смислено, истинно.
Де да можех да обясня. Но не зная как.
Ето. всичко отново е объркано, както преди.
3апалете светлините!
Но това объркване съм аз.
Такъв, какъвто съм, а не какъвто искам да бъда.
Вече не се боя да казвам истината.
Не се боя от непознатото, от онова, което съм търсил и не съм открил.
Само така мога да се чувствам жив и да те погледна в очите без срам.
Животът е празник. Нека живеем заедно.
Това е всичко, което имам а кажа на теб и останалите.
Приеми ме, заради това, което съм, ако ме искаш.
Само така можем взаимно да се открием.
Не знам дали това, което ми казваш, е правилно.
Но мога да опитам, ако ми помогнеш.
Радвам се да ви видя! 3аповядайте!
Момент само. Ще ви дам знак.
Ето, сега. Идете до завесата.
Дръпнете я!
Слизайте всички!
Разговаряйте помежду си.
Мамо!
Пльок! Разбрах какво искаш да кажеш - че не можеш без нас.
Кога ще ми звъннеш утре? - Добре, добре. Отивай при другите.
Морис!
Хайде, бързо! Не се заплесвайте!
Хванете се за ръце! Разпръснете се едновременно!
Маестро!
Да се хванем за ръце!
ОСЕМ И ПОЛОВИНА на Федерико Фелини
Продуцент: Анджело Рицоли
Участваха: Марчело Мастрояни
Клаудия Кардинале
Анук Еме
Сандра Мило
Росела Фалк Барбара Стийл
Превод и субтитри: Милена Воринова